Ce mai faci?
- Ce sunt astea? - Amenzi. Le poți rezolva?
O să văd ce pot face.
Poți asculta asta și să ne spui ce spun?
Nu se fumează aici.
Bine, fumează.
Ce e așa de amuzant? Știi ce spun?
Știu despre ce vorbesc. Știu chiar și cine vorbește.
Știi cine este? Le știi numele? Cine este?
- Cum e cu amenzile? - Se rezolvă.
Enver Hoxha.
Fostul președinte al Albaniei.
Vrei să spui că fostul președinte al Albaniei jeguiește o bancă.
E mort. E doar o înregistrare despre cum vorbește el despre
poporul albanez. Nu este nimic serios.
E o înregistrare? Ești sigură?
A trebuit să ascult prostiile astea la școală, comunismul e minunat, capitalismul este rău.
Lenin, Marx, bla, bla bla. E Enver Hoxha. E o înregistrare.
Ofițer, poți să o duci acasă.
Și să ai grijă unde parchezi data viitoare, bine?
- Deci ne pun casete? - Știu că îi ascultăm.
De unde naiba știau.
Asta au și vrut ca să ne pună să căutăm cine vorbește.
Ultima oară am pierdut cinci dolari cănd mi-a tras țapă cineva.
5 dolari?
Eram în Tijuana, e o poveste lungă.
Ia uite aici. La dracu!
Discursul lui Enver Hoxha.
Îmi pare bine, detective Frazier. Ea este Madeleine White.
- Doamnă White. - Este o onoare.
Doamna White vă poate fi de folos.
Foarte bine. La ce vă gândiți?
Are o anumită influență în problemele acestea
din motive pe care nu vi le pot spune.
Ce vreți să spuneți, domnule?
Vrea să spună că sunt probleme mai
importante aici decât recuperarea banilor.
Și noi vă oferim ajutorul nostru.
De ce nu-i spui să-mi facă și mie cunoscută problema asta.
Asta s-ar fi întămplat mai demult dacă ai fi fost puțin mai diplomatic.
Dar cine știe poate dacă iese bine operațiunea aceasta.
Nu vă oblig să faceți nimic.
Dar dacă vreți să mă promovați eu nu mă supăr.
Mai e și problema celor 140 de milioane de dolari care au fost furate.
Înțeleg...
Eu nu am nici o legătură cu asta.
Ne-au sunat să punem lunetiști la toate ferestrele.
Am putea intra prin sistemul de ventilație.
Președintele Albaniei?
La telefon.
- Foarte amuzant. - Nu ar trebui să tragi cu urechea.
O să te obișnuiești cu asta. La închisoare nu ai prea multă intimitate.
Serios.
Săptămâna viitoare pe vremea asta eu o să beau numai cocteiluri
și o să am numai fete care se numesc Amber și Tiffany.
Mai degrabă poți să faci un duș cu doi tipi pe nume Jamal și Jesus.
Și ceea ce vei bea nu va fi un cocteil.
Dacă îți place genul acesta le lucruri.
Chiar vrei să mă calci pe nervi.
Uite care e situația...
Nău am nevoie de analiza ta, Serpico. O să-ți spun eu care e situația.
- Desigur. - Uite cum stăm...
Îmi vei da ce ți-am cerut, și în timpul pe care ți l-am dat.
Sau o să vezi cum o să mă țin de cuvânt. Clar?
Foarte clar. Eu încerc să-ți aduc ce ai cerut...
Dar trebuie să înțelegi...
Nu e ca și cum o grămadă de avioane 747 ar sta în parcare.
Înțeleg că dacă nu îmi dai avionul, atunci ma bine suni la pompe funebre.
Să ne gândim cum putem rezolva problema.
Eu nu cred că mă asculți.
Tu trebuie să îmi dai ce vreau
și eu nu voi omorî pe nimeni.
Bine. De acord.
Numai încearcă să-i ții pe toți calmi.
Nu ți se pare că sunt calm?
Ba da, ești foarte calm.
Da, așa este.
- Domnule Damerjian. - Damerjian.
- Damerjian. E nume albanez? - Spuneți-mi Kenneth?
- E nume albanez? - E armean.
Care e diferența?
M-am născut în Queens, Nu în New York.
Nu am fost niciodată în Armenia sau în Albania.
- Vrei puțină apă? - Ți-e sete?
- Gâtul mi-a secat. - Ți-a secat gâtul?
- Secat. - Vreau doar un pahar cu apă.
La naiba!
Spune-ne ce s-a întâmplat.
Vrei niște cafea?
Nu, o să beau niște apă.
- Știai că jefiuesc banca? - Nu știam că vor să facă asta.
- Dar atunci de unde ți-ai dat seama? - Pentru că m-am amenințat cu arma.
I-ai văzut tu când au luat banii?
Eu am fost închis mai tot timpul.
Eram într-o cameră. Nu prea am văzut ce se întâmplă.
Erai închis în cameră?
Da, și apoi am fost eliberat.
Nu pot face miracole aici. Am nevoie de mai mult timp.
Dacă folosești timpul pe care ți l-am dat cum trebuie atunci nu ai probleme.
Ce vrei să-ți spun?
Că avionul meu este pregătit.
Bine, ascultă.
Îți jur că fac tot ce pot. Dar o să mai dureze câteva ore.
De ce ți-aș mai da timp?
Pentru că altfel nu o să primești ce ai cerut.
Nu ai nimic de pierdut.
Mâncare.
Între timp o să vă mai trimitem niște mâncare.
Am o întrebare pentru tine, dacă răspunzi cum trebuie îți mai dau timp.
Știi ce se întâmplă dacă nu faci asta.
Încotro este Moore?...
Toate trenurile care trec prin gara Grand Central într-un an...
sau toți pomii care sunt tăiați de către primărie?
Uite un indiciu: este o întrebare capcană
- Ce dracu? - Are chef de jocuri!
Este vorba de trenri. Banii nu sunt printați pe hârtie ci pe bumbac.
E adevărat.
- Nici un pom nu trebuie tăiat. - Ești sigur?
Da, 100%.
Știu răspunsul.
Stai numai o secundă.
Te sun eu înapoi.
E o capcană. Amândouă au aceiași greutate.
Nimic, sau sunt egale?
Spuneți că sunt de aceiași greutate.
Sunt egale.
Ei bine?
Sunt egale.
De data asta trimite sandwich-uri.
E nebun! Tipul ăsta e nebun.
A spus Gara Grand Central. Numele adevărat e Grand Central Terminal.
- Grand Central Station. - E poșta.
Greșește. Trenurile nu trec prin această gară, acolo se opresc.
- Dar metrourile? - Metro North e pentru metrouri.
- Metro North e pentru metrouri! - Calmați-vă.
Ce naiba vă tot certați? Calmați-vă!
Să le aducem sandwich-urile.
- Metro North. - El a spus altceva.
Dar Metro North trece pe sub noi.
Gata, nu contează.
Vine aici și spune ceva apoi înseamnă altceva.
- Adu sandwich-uri! - Mă ocup imediat de asta.
Chiar acum aș merge la Kosher pentru o masă minunată.
Mai bine la Mets. E slujba lui Pedro!
-Oricum vor pierde. - Nu contează.
- Sunt teroriști? - Sunt hoți, nu teroriști.
De unde știi? Poate sunt din Al Caeda.
- Crede-mă, am studiat chestiile astea. - Ești cumva din Mossad?
Am fost avocat. Acum predau avocatura la o școală.
Pot să mă înscriu și eu?
Desigur. E foarte bun cursul.
E o gaură foarte bună.
- Bună scumpo, ce faci? - Sunt îngrijorată.
O să am o noapte lungă, așa că mai bine nu mă aștepta.
De ce nu vrei să vin acolo?
Pentru că nu vreau să îmi distragi atenția.
De-abia aștept să te văd mâine dimineață.
Și eu.
Cum te descurci?
Destul de bine. Am reușit să scoatem câțiva ostateci.
Și cum te simți?
Destul de bine.
Te-am văzut la televizor.
- Serios? Cum arătam? - Foarte bine.
Trebuie să închid.
Bine. Ai grijă ce faci.
Haide.
Ne-am înțeles?
Nu e nici o problemă.
Sunt plătit să îmi fac griji.
Trebuie să îmi spui că ai înțeles tot ce am discutat.
Am înțeles.
Vrea să vorbească cineva cu tine?
- Cine e la telefon? - Să nu menționăm numele.
Ceea ce contează este oferta mea.
Dacă unele interese vor fi protejate, îți pot da ceea ce ai cerut.
Mă îndoiesc!
Spune-mi despre aceste interese.
Lasă-mă pe mine să îmi fac griji. Ce speri să câștigi din toată treaba asta?
- Să devin bogat, desigur. - O să primești asta.
Cum se va întâmpla asta? Nu pot discuta asta la telefon.
Lucrezi pentru bancă?
Nu.
Și nu ești nici polițistă. Așa este.
Hai înăuntru.
Ai zece minute la dispoziție. Nu mai mult.
- Nu trebuie să mă ameninți. - Nu te ameninț, dar...
Am ajuns unde am ajuns făcându-mi prieteni, nu inamici. Totul o să fie bine.
Ești pe cont propriu.
Ce te face să crezi că am nevoie de ajutor?
Pentru început, cei o sută de oameni care se află afară.
- Nu este asta o problemă. - Îți pregătesc avionul chiar acum.
Haide! Nu ești chiar așa de prost.
Uite la ce mă gândesc.
Dacă te predai acum îți pot garanta că nu primești mai mult de 4 ani.
Poți aranja asta?
Da, dacă tot vorbim despre înțelegeri.
Nu este destul de bine.
Când ieși din închisoare o să primești două milioane de dolari.
Serios? Cum?
O să-i pui într-un loc sigur și îi vei lua când ieși.
Mulțumesc.
Dar nu vreau, mulțumesc.
Haide, nu cred că ai prea multe alternative.
De ce nu-mi spui despre interesele care trebuiesc protejate.
- Nu pot. - Eu pot. Dă-mi voie.
În timpul celui de-al doilea război mondial era un american care lucra la o bancă în Elveția.
Nu mai trebuie să-ți spun că această perioadă din istoria a constituit multe
oportunități pentru oameni fără scrupule, oameni ca acesta.
S-a folosit de poziția pe care a avut-o și de legătura cu naziștii
ca să se îmbogățească în timp ce la oamenii le erau luate toate avuțiile.
Apoi a folosit acești bani ca să-și deschidă o bancă.
...Nu aceste este omul pentru care lucrezi?
Sau vorbesc numai prostii?
Cred că ne înțelegem foarte bine.
Foarte bine.
Atunci ce poți tu să faci pentru mine din moment ce eu știu mai multe ca tine
și am plănuit totul până la perfecțiune?
Crede-mă, pot să-ți schimb tot programul.
Așa că decât să încerci să devii problema mea
de ce nu vrei să devii soluția mea.
Ce vrei?
Vreau numai două minute să mă uit la o cutie de depozitări.
Asta cauți?
Asta poate fi foarte jenant pentru angajatorul tău.
Trebuia să distrugă asta demult. Nu a făcut-o și acum este al meu.
Așa că în caz că vrea să pună mâna pe asta va trebui să facă
tot ce-i stă în putință ca să mă ajute.
Dacă nu pleci de aici cu plicul acela o să-ți plătim foarte mulți bani
O să țin minte asta.
Nu ai de gând să-mi spui cum plănuiești să ieși de aici, nu?
- O să ies pe ușa din față? - Mai vrei să mai știi ceva.
De unde ai știut despre asta? Nu contează.
Toate faptele rele se simt și se împut cu timpul.
le poți acoperi dar ele nu dispar așa de ușor.
- Ca și crima? - Exact.
Eu tot nu înțeleg ce cauți aici.
Serios?
Foarte bine.
Am vorbit. Trebuie să-mi spui mai multe.
I-am spus că nu este prea târziu să se predea
din moment ce nu a omorât pe nimeni.
Asta a fost tot? Da.
De obicei nu mă supăr când cineva mă face prost dar tu ai întrecut deja măsura.
Nu te-ai dus acolo înăuntru să-i spui tipului ăsta ce el știa deja.
Așa că spune-mi altceva.
Nu trebuie să-ți dau explicații. Eu cred că trebuie.
Tu nu mă ai pe mine cu nimic la mână.
Eu știu foarte bine ce am făcut și ce nu am făcut.
- Neconfidențial? - Totul despre tine e neconfidențial.
- I-am făcut o ofertă. - A acceptat-o?
Nu, dar se mai gândește.
E mai deștept decât atât?
El așa se crede.
E genul acela din Yvy League.
E foarte educat. La asta m-am referit și eu.
Despre asta vorbesc. Tu vorbești ca el așa că gândește tot ca el.
Ce crezi că va face?
- Nu va omorî pe nimeni. -De ce?
Pentru că nu e un criminal. De unde știi asta?
Majoritatea oamenilor închiși nu au fost criminali până nu au omorât pe cineva.
Nu știi ce va face o persoană până nu îl împingi până la extrem.
Dar mie nu mi se pare că l-ai împins până la extrem.
Așa este.
Se pare mai mult că el ales cum să fie.
Da. Ai terminat? Cred că da.
Ai un număr de telefon, în caz că vreau să te sun?
Nu lua asta ca pe nimic personal, dar nu cred că îți permiți să mă angajezi.
Nu lua asta personal, dar pupă-mă-n fund.
Ai grijă detective Frazier. Mușc mult mai rău decât latru.
Câți ani ai? Opt și jumătate.
Ești băiat mare. Ți-a fost frică acolo?
Nu. Deloc.
Eu sunt din Brooklyn.
Ești din Brooklyn?
- Nu m-au speriat. - Nu?
- Ești și curajos pe deasupra? - Da.
Au spus ceva tipii care erau înarmați?
M-au întrebat cu ce e jocul meu.
- Cu ce e? - Trebuie să jefuiești o bancă.
Fiule, vorbește frumos!
Spune-mi, Brooklyn, era cineva la comandă?
Nu-ți amintești cum arăta? Era înalt.
Avea o mască.
Brian?
Crezi că-l poți recunoaște într-una din pozele astea?
Nu te grăbi.
Uită-te bine.
- Cu mască arată toți la fel. - E adevărat.
Cu mască toți arată la fel.
Tentativă de jefuire a unui magazin de băuturi alcoolice...
Ăsta a fost un pas foarte mare pentru unul ca tine.
Trebuie să recunosc Pablo.
Numele meu este Paul, nu Pablo. Bine?
Îmi cer scuze.
Vrei niște gumă?
Nu am avut nici un amestec. Am făcut câteva prostii când am fost mai mic.
Eram cu niște prieteni când au jefuit un magazin de băuturi alcoolice.
Ce vroiai să fac?
Tu unde ai crescut, în Park Avenue?
Ce vrei să spui?
Vreau să spun că e o persoană care nu-ți rostește numele bine.
Ai fost la Rikers Island?
Dar ei doi?
Par cunoscuți?
Ăștia doi?
- Nimic. - Nu arată cam suspicios?
Credeam că vrei să știi cine sunt ei.
Mulțumesc foarte mult.
Știți ceva despre arme? - Doar din curiozitate.
Ce părere aveți despre inelul meu.
Vă pot da numărul nepotului meu. O să vă facă o ofertă foarte bună.
Ce ai pe dedesubt?
Poftim?
Ce ai pe sub bluză?
Alte haine. Ne poți arăta?
Doar tu și mai o femeie vă potriveați cu descrierea femeii suspecte.
Cum așa?
Datorită înălțimii, staturii și ai sânii la fel...
Mărimea sutienului.
Vreți să spuneți că am încălcat legea? Pentru că seamăn cu ea?
Cât de proști trebuie să fie ăștia ca să creadă că primesc un avion?
Tipul ăsta nu este prost.
Mă refer la toți atacatorii care iau suspecți.
Musulmanii aceia de la olimpiada din Munich nu au avut nicio vină.
În zilele noastre, totul este posibil.
Ce faci? Vrea un avion, o să-i dau unul.
Cum rămâne cu planul?
Nu prea avem de ales. El pare că știe toate planurile din carte.
Tot timpul ăsta noi am încercat să tragem de timp...
De fapt el a tras de timp.
Toată treaba accea cu albanezii.
- Ce vrei să spui? - Spun că vrea să mai tragă de timp.
Face mai multe cereri. Apoi ne dă un termen limită.
Apoi noi tragem de timp. Nu cred că se grăbește.
- Asta vreau să aflu.
Avionul este pregătit.
- Serios. - Da, dar o să trebuiască să vin
înăuntru să verific dacă ostetecii sunt bine.
O să-i vezi atunci când se vor sui în autobuz.
Vreau să mă asigur că nu o să lași cadavre în urma ta.
Ne întâlnim la ușa din față.
Ce naiba tocmai s-a întâmplat?
Trebuie să fii nebun să intri acolo!
Ușurel.
- Gumă? - Poftim?
Vrei puțină gumă?
Nu, mulțumesc.
Lasă-mă să mai iau unul.
Nu mă lași?
Sunt unii care s-au purtat cum nu trebuie.
O să vă scot pe toți de aici, vă promit.
O să mă întorc.
- Pot să te întreb ceva? Nu avem despre ce discuta.
Ce făceai dacă chiar ajungeai în avion?
- Nu vrei un avion. Nu ai vrut de la bun început.
- Cine a mai auzit de un jaf care se termină cu 50 de ostateci într-un avion.
Doar ai văzut și tu Dog Day Afternoon.
Ce este, nu poți ajunge în seif? - Poate că da.
Ai două soluții. Ori vii cu mine pe ușa din față sau băieții
o să-ți taie curentul și o să dea cu gaz, voe intra în forță aici...
Nu cred că vrei asta. Nici eu nu vreau asta.
Și știi că nu vin cu mâna goală. O să taie curentul și au ochelari cu infraroșii.
Voi aveți măști de gaz?
Poate că avem.
Nu o să mai reziști mult.
Să stabilim ceva, tu nu stabilești când vor fi eliberați ostatecii.
Și oricum se va termina tu nu o să fii cel care-i salvează.
Dacă vrei să mă prostești trebuie să te străduiești mai tare.
Să mergem.
Eu nu m-aș asigura așa de tare dacă aș fi în locul tău.
Nu m-aș stabili aici.
O să vină să-mi pună cablu mâine.
- De ce nu ieși pe ușă? - Așa și o să fac.
O să ies pe ușa aceea când sunt gata.
Pot să te fac să faci asta azi?
- Nici nu credeam. - Mai ai și alte propuneri.
Nu mai spune propuneri. Spune prietena mea destul.
Crezi că ești prea tânăr pentru asta? Nu, sunt prea falit pentru asta.
Vă iubiți?
Da.
Atunci banii nu ar trebui să conteze așa de mult.
Mulțumesc. Domnule spărgător de bănci.
Banii nu pot cumpăra dragostea.
Mulțumesc... foarte mult.
Învăț așa de multe azi.
De ce nu mergem peste drum, e un bar acolo.
Uităm de toate astea. Îți fac cinste cu o bere.
Mulțumesc detective, dar eu încerc să stau departe de baruri.
Dacă te răzgândești oferta râmăne valabilă.
Nu ai vrut cu binele. Acum o să vedem cine ești cu adevărat.
Ați terminat?
Ai întrecut limita!
Du-l pe ăsta afară!
Crezi că glumesc?
Dă-i cu zarul și vei vedea ce se întâmplă.
Ce s-a întâmplat?
- L-am adus exact unde vroiam. - Unde?
În spatele meu cu pantalonii mei trași în jos.
Dumnezeule!
Ce naiba! Te-a luat la bătaie!
- Cât mai durează? - Dacă îți vedea fața?
2 poate 3 ore.
Îl lași pe polițistul ăsta să se apropie prea tare!
- Ce s-a întâmplat? - I-am dat toate motivele să mo omoare.
Și el nu a căzut în plasă. De ce? Nu este genul acela de om.
Hai să ne gândim puțin la asta.
Știm că ei au plăniut totul. Camerele, măștile...
Dar avionul nu era în plan. El urmărește ceva.
Te ascult.
Cum merge treaba cu imaginea?
Camera din mașină, uită-te mai aproape la cea de-a doua fereastră de la etajul doi.
- Rourke? - Mă ocup deja.
La naiba!
Keith!
Ce poți să faci?
O să intrăm în forță?
Ce naiba faci? În afară de ce se vede?
Asta e din vina ta. Ți-am spus să aduci autobuzele.
Du-te dracu!
Eu nu am omorât pe nimeni!
Mai am 50 de oameni aici, dacă mai faci gafe o să două din cele mai lungi zile trăite.
Spune-mi ce vrei cu adevărat și o să-ți aduc. Îți promit.
Ți-am mai spus. Două autobuze și un avion.
Bine, dar nu cred că asta vrei cu adevărat. Spune-mi adevărul!
Ai plănuit totul de la bun început.
Ai toată atenția asupra ta. Și ai reușit până acum să ne duci pe toți de nas.
Ești prea deștept ca să fii polițist. Acum pleacă dracului de aici!
O să mă împuști?
Fă-o. Nu ai nimic de pierdut și eu iar nu am nimic așa că dă-i drumul.
Fă-o!
Spune-le să trimită pe cineva aici.
Avem o mare problemă.
Detective, asta nu este ziua ta norocoasă.
Ce mai faci căpitane?
Știu că ai avut încredere în mine.
Trebuie să faci ceva, Frazler. Nu pot să aștept să mai moară oameni.
Stai să spun care e problema mea. Eu mă duc să mă culc și primesc
un telefon la 3:15 dimineața că a murit un ostatec.
- Da, dar pot să... - Nu trebuia să se întâmple!
Crezi că am vreo alternativă? Trebuie să răspund în fața primarului.
Darius va fi la comandă. Asta este tot.
La naiba.
Este un plan tactic. - Știu.
Asta este unica intrare.
Trebuie să urcăm pe scara de incendiu. Dar acolo sus ei sunt în avantaj.
Pot trage în noi ca la țintă.
Și chiar dacă am reuși să intrăm tot nu putem să-i deosebim
până nu încep să tragă în noi..
Tot este ca un coșmar.
Mișcați-vă, mișcați-vă!
Deschideți ușa!
Să nu uităm de posibilitatea ca ostatecii să fie omorâți.
Trage!
Am putea să-i separăm de ostateci
dacă am pune niște lunetiști sus.
Să-i omorâm!
- Dacă sunt mai mulți decât patru? - Toți ar putea să fie atacatori.
Poate ar trebui să ne îmbrăcăm și noi tot așa.
Ar trebui să folosim gloanțe de cauciuc și să-i amețim numai.
Nu e o idee rea.
Atunci folosim gloanțe de cauciuc!
Dacă vor face asta
o vor da în bară rău de tot.
Voi fi promovat.
Ce naiba tot spui acolo?
Detectiv de prim rang, Keith Frazier.
- Ai înebunit! - Trebuie să-i mulțim primarului pentru asta.
Ai făcut o înțelegere cu ei?
Să mo promoveze! La naiba.
Am muncit prea tare. O să-mi primesc și eu partea mea.
Mă duc afară.
Ce mai zi!
Detective, o fac fără tine? Nu este corect.
Povestește-mi despre băiatul care a îndreptat arma spre tine.
Acum?
Am fost chemat la un liceu, era o bătaie între copii.
UNul mai mare îl bătea pe unul mai mic.
Fă-mi o favoare, spune-mi numai rezumatul.
I-am despărțit și când m-am întors
era un copil care mă amenința cu pistolul.
Ce fel de copil era?
Un alt copil...unul care era african-american.
- Nu știu de unde a apărut. - Și ce ai făcut?
Ce naiba să fac... Am fost împușcat direct în piept.
Așa că mai bine stau la birou decât
să mor după câțiva ani de activitate.
Fără supărare.Dar eu încerc acujm să stau departe de asta.
Ce spui să-i scoatem teferi pe oamenii ăștia din bancă.
De acord.
Și o să încerc să am grijă ce spun. Nu știi niciodată cine ascultă.
Ce faci?
La naiba.
Au plantat un microfon.
Darius!
Nu te mișca!
Ce este?
Ne-au ascultat.
Au auzit tot ce am spus.
Nu faceți nimic, au auzit tot ce ați vorbit.
Nu. Mă duc înăuntru.
La naiba.
Adună-i pe toți.
Steve, Steve O!
Vor intra înăuntru.
Sunteți gata?
Afară, toată lumea afară.
Haideți.
Mișcați-vă!
Mai repede!
Toată lumea să meargă pe scări!
Mișcați-vă!
Nu trageți, nu trageți.
Opriți focul.
Stați, opriți focul.
Nu mai trageți!
Pe aici!
Stați jos!
Nu mă omorâți!
Treceți la pământ! Nu vă mișcați!
Opriți-i!
Mâinile pe cap!
Nu am fost eu!
Nu mă omorâți!
Liniște! Nu mă împușcați.
Hernandez, aici.
Toată echipa să intre înăuntru.
Ușa din stânga.
E liberă.
Ușa din dreapta.
Liberă.
Liber. Toate ușile sunt libere.
Ușa din birou.
Liberă. Liberă.
Toate ușile.
Nu este nimeni aici.
Haideți mai repede, mișcați-vă.
Liber.
La dreapta.
Aduceți un scut. E liber aici.
Aici nu mai este nimeni.
Asigurați-vă de asta.
O să mai căutăm.
Continuați! Am înțeles.
Asta este ultima ușă.
Liberă.
Puteți să veniți jos.
Vreun ostatec mort? Negativ.
Poate nu l-ați găsit.
Poate, dar numai noi cred că mai suntem pe aici.
Priviți asta, au uitat să jefuiască banca.
La naiba.
Am căutat peste tot dar nu e nici urmă de ei.
Poate am pierdut ceva.
Îl dăm în urmărire pe David Coperfield.
Numai dacă s-au dus odată cu apa de la toaletă.
Bine, bună treabă.
Ce este aia?
Telefoane celulare.
Trebuie să vedeți asta.
Colins, ia o uniformă și numără banii de acolo.
Să nu intre nimeni acolo și să nu fii tentat să iei ceva.
Da, domnule.
Aici!
Ce ai găsit? Sunt arme de jucărie.
Cred că glumești!
- Nu sunt adevărate. - De parcă nu a fost destul de ciudat.
Capitane, veniți pâna la baia femeilor.
Imediat.
Priviți aici.
Puteți să nu mai căutați cadavrul acela.
Arme false.
O execuție falsă.
Nimeni nu pleacă acasă.
Căpitane, am mai găsit ceva.
Ce naiba!
Unde e toaleta pentru bărbați? Pe scări jos și apoi la stânga.
Unde ne duceți?
Femeile vor merge cu femeile și bărbații cu bărbații.
Urcați în mașină.
- Cum? - Valerie!
Urcați în autobuz.
- Kenneth și mai cum?
Sunt Peter Hammond.
Numele. Numele meu este Chaim.
Nenorocitule, se numește Vargas.
Spune-mi numele. Cum te numești?
Eu lucrez la bancă.
Sunt la pază.
- Bine, calmează-te. - Nu faceți asta.
Nu vreau să urc în autobuz!
Eu lucrez la bancă!
Collins, poate să urce?
Nu mă urc în nici un autobuz.
Căpitane.
E cam încurcată treaba.
Spune-mi ce s-a întămplat.
I-am arestat pe toți care au ieșit, le-am luat numele i-am identificat.
Majoritatea nu pot spune nimic despre atacatori.
I-am întrebat dacă recunsoc pe cineva care nu era atacator...
Chiar dacă i-am considera pe unii suspecți alții ar jura că nu sunt.
- Cum e cu amprentele? - Sunt peste tot.
Tot ceea ce ne arată este că oamenii aceștia au fost acolo.
- Toți au câte un alibi. - Aproape toți.
Chiar dacă alibi-ul este slab tot sunt care mărturisesc pentru ei.
Și iar ajungem de unde am plecat.
- Are vreunul antecedente? - Unul a jefuit un magazin, altul a fost la internat.
Pardon...
A fost la școala de corecție.
Cam majoritatea a făcut câte ceva în viață.
Avem aceiași problemă. Mai era și idiot pe deasupra.
- Camerele de luat vederi? - Inutile.
- S-au gândit cam la toate, aproape. - MIe mi se pare că la toate.
Nu am mai găsit pistolul 357 pe care-l avea atacatorul.
Și dacă îl găseai tot nu găseai amprente pe el.
- E închis cazul. - Închis?
Ce naiba vrei să spun?
Căpitane cineva chiar a făcut ceva aici.
Ai spus-o și tu.
Nu ai nici un jaf, nici un hoț.
Nimeni nu o să mai îmi pună întrebări incomode.
Cazul este închis.
O să vă găsesc alte cazuri de rezolvat.
Mai e ceva la care te așteptai probabil.
- Au găsit banii de la Madrugada. - Nu se poate.
Vrei să știi unde erau?
- În contul meu? - Nu.
- La mine acasă? - Nu.
- În portofelul meu?
Nu știu. Și nici nu vreau să știu.
Astea sunt prostii, numai noi am rămas să prindem răufăcătorii
și ei ne fac una ca asta?
Eu spun să ne ocupăm de toți ca și Michel Corleone.
Michael Corleone. Renunți la? Da, renunț.
Nu este nici un 392.
Cutia de depozitări 392, nu există după lista aceasta.
Mincinoșii dracu.
Nu a spus șeful că este închis cazul?
Să mergem.
- Mulțumesc, domnule judecător. - La revedere.
Detective, ce afaceri ai tu cu judecătorul Pascua?
Afaceri de poliție.
Nu ți s-a spus că s-a închis cazul? Am o datorie de făcut.
De când e slujba mai importanta ca și cariera?
Ai uitat de aranjamentul nostru? Nu am avut nici un aranjament.
- Stai să-ți spun cum merge treaba. - Nu, lasă-mă pe mine să-ți spun.
Apeși aici să înregistrezi. Și apeși aici să...
Mai e și problema celor
140 de milioane care au fost furate de la Madrugada.
Eu nu am nici o legătură cu asta.
O să te ajutăm cu asta.
Vreți să fac ceva imoral?
Nu am nevoie de susținere.
Eu sunt nevinovat. Știm dar mai sunt și cei care nu te cred.
Ajut-o pe doamna White cu ceea ce are nevoie sau cariera ta s-a terminat.
Acabou tudo.
Dar am rezolvat treaba aceasta, ai o carieră înfloritoare.
Ce ave de ascuns Case?
Este o zicală celebră despre bătălia de la Rotchild:
Cănd e sânge pe stradă, cumpără proprietăți.
Domnul Case a luat în serios zicala aceasta.
Și a reușit să adune foarte mulți bani.
Las-o baltă, detective.
Ești un polițist bun.
Orașul are nevoie de tine.
Doamnă, nu aveți voie aici.
Am o întâlnire.
Arthur.
Bună ziua.
Doamnă White.
Luați loc!
Mulțumesc Vincent, asta este tot.
Ce a spus?
Detectivul Frazier a fost cam imprevizibil.
Dar i-am aranjat cariera și acum este sub control.
Așa și sper.
Unde este plicul acum?
LIderul bandei o să-l păstreze
ca garanție ca dumnevoastră să nu căutați răzbunare.
Se pare că are o părere nu prea bună despre tine.
Ce fel de părere?
Spune că v-ați îmbogățit făcând afaceri cu naziștii
...în timpul Holocaustului.
Da...
A fost acum 60 de ani. Eram tânăr și ambițios.
Am văzut o cale scurtă spre succes și am urmat-o fără să mă uit înapoi.
Mi-am vândut sufletul.
Și de atunci tot încerc să mi-l răscumpăr.
Dar ai făcut o înțelegere cu acest om misterios.
Cred că da.
A reușit să plece de acolo cu acel plic.
Și dacă într-o bună zi vă va șantaja că-l va face public...
...o să-l plătim.
Deci cred că asta cam este tot.
- Cred că da. - Pe naiba.
Poftim?
Știai de la bun început că au venit după plicul tău.
- Nu au luat nici un bănuț, Arthur. - Și?
Așa că a plecat de acolo cu altceva.
Cei de la bancă spun că nu lipsește nimic.
Deci trebuia să fie ceva în cutia aceea care era mult mai valoros decât plicul tău.
Nu trebuie să-mi spui ce era.
Oricum ar fi putut fi numai un singur lucru.
Diamante.
Și mai era și un inel. Un inel marca Cartier.
Care a aparținut unui președinte al unei bănci din Paris.
Care a aparținut înainte unei familii de evrei bogați.
Iar când a venit războiul, inelul și toate celelalte au fost confiscate.
...Iar ei au fost trimiși în lagărele de concentrare.
Eram prieteni.
Aș fi putut să-i ajut.
...Dar naziștii...
Au plătit mult mai bine.
Pot să mă asigur că nu vei spune la nimeni
ce ai auzit
astăzi?
În ciuda faptului că poate crezi că e o mare nedreptate.
Da, Arthur.
Mi-ar plăcea să-ți spun ce fel de monstru ești dar...
să-l ajut pe nepotul lui Bin Laden să cumpere proprietatea din Park Avenue.
Noi doi semănăm mai mult decât crezi.
Toate trebuie să fie spre un scop mai bun.
Numele meu este Dalton Russell.
Fiți foarte atenți la ce vă spun pentru că îmi aleg cu mare grijă cuvintele
...nu o să mă repet niciodată
V-am spus numele meu ca să știți cine a făcut-o.
Unde poate fi descris ca o celulă.
Dar este o diferență între a fi în o celulă și să fii prizonier.
De ce este foarte ușor.
Am plănuit cum să iasă jaful perfect.
Și când are același răspuns.
Cât despre întrebarea de ce...
Pe lângă motivația financiară,
este extrem de simplu.
Pentru că pot face asta.
Și ne rămâne numai întrebarea cum.
Și cum spunea și Shakespeare...
Totul este iluzia.
O să miroasă ca dracu.
La ce te aștepți după o săptămână?
De ce crezi că am lăsat fereastra jos?
La naiba!
Frazier și cu partenerul său intră acum în bancă.
- Vine după mine? - Nu știu, sunt numai ei doi.
- Pardon. - Îmi cer scuze.
- Domnule Mammond. - Bună ziua.
Exact cum a plănuit.
Am un ordin aici de a deschide cutia de depozit 392.
- Unde este? - L-am lăsat acolo.
Veniți pe aici.
De ce l-ai lăsat...
Crede-mă, l-am lăsat pe mâini bune.
Nu sunt un martir. Am făcut-o pentru bani.
Dar nu este de prea mare folos dacă nu te poți privi în oglindă.
Respectul este cea mai bună monedă de schimb.
Și apoi a încercat să-și șteargă vina.
A aruncat totul și nu a avut pic de respect.
- Dă-mi voie. - Bine.
Se pare că...
Cu cât încerci să fugi de păcatele tale ele oricum te vor prinde din urmă.
Și te vor prinde.
Nenorocitul!
Sigur.
Nu va da greș.
Cât crezi ca valorează ăsta?
Nu mi l-aș permite în viața mea.
Prietena mea ar fi tare fericită.
Ia-te după inel.
- Detective Frazier. - Domnule Case.
- Ce mai faceți? - Foarte bine.
Nimeni nu a fost ucis. Toată lumea este bucuroasă.
Minunat. Detective Mitchell.
Luați loc, domnilor.
Pot să vă servesc cu ceva?
Trebuie să spun că...
Am fost impresionat despre faptul cum v-ați..
.. descurcat cu treaba aceea.
Mulțumim.
Cred că voi sunteți cei mai buni polițiști din New York.
Dacă o țineți tot așa, nu ne mai trebuie alți oameni.
- Îmi cer scuze. - Ce e așa de amuzant?
Când ați spus restul lumii, domnule Case...
Dumnevoastră nu ați făcut parte din categoria aceea de multă vreme.
Se vede că ai făcut investigațiile tale. Te-ai descurcat bine.
Da, dar sunt foarte confuz.
Am un caz...
unde hoții nu fură nimic din banca dumneavoastră.
- E banca dumneavostră? - Eu sunt directoru adjunct.
Pur și simplu hoții au dispărut.
Și nu iau nici un bănuț. Mă întrebi pe mine?
E o parte mică din organizația noastră.
Nici un hoț, nici victime nici un bănuț lipsă.
- Nu am mai văzut așa ceva. -Deci ce s-a întâmplat.
Nu cred că îmi place tonul tău?
- Nu vă place tonul meu. - Atunci dați-mi un răspuns.
Este banca pe care ați fondat-o.
- Ce credeți că s-a întâmplat? - Nu am nici cea mai vagă idee.
Fiți serios!
Cred că ați trimis-o pe doamna White să aranjeze lucrurile pe acolo.
Ce căuta ea acolo? Este absurd.
Vrei să spui că am avut ceva de-a face cu asta?
Căsuța de depozit 392, care e treaba cu ea?
Nu mă mințiți, domnule Case.
- Nu mă mințiți. - Nu mint.
Am verificat toate dosarele...
De la fondarea băncii în 1948.
Totul pare bine dar e o căsuță care a rămas ascunsă.
Așa că m-am gândit că numai cel care a fondat banca știe asta.
Numai cel care a construit banca în 1948.
Mă tem că...
Nu mai am cu ce să vă ajut.
E ceva foarte rău, nu?
Domnule Frazier, toată viața am lucrat în slujba umanității.
Puteți întreba pe oricne mă cunoaște.
Ei vor garanta pentru mine. Și pentru lucrurile care le-am făcut.
Vor mai garanta după ce vor afla adevărul despre inelul acesta?
Nu cred.
Să știți că apreciem foarte mult că spuneți că suntem cei mai buni din New York.
Foarte bine.
Să mergem. O să aflăm mai multe despre inelul acesta.
Keith, îți lipsește un pantof.
- Ce vrei să spui? - Nu ai un pantof.
Pentru că nu am mai văzut pe nimeni trăgând un picior așa de tare în fund...
Am înțeles.
L-ai făcut de cacao.
- Aveți o masă rezervată? - Da.
- Pot să vă iau pălăria?
Îmi cer scuze că vă deranjez, dar există o veche zicală:
"Atunci când e sânge pe străzi cineva trebuie să plătească".
Edwin. Ne poți scuza pentru un minut?
Despre ce este asta?
Cred că detectivul Frazier are nevoie de puțină susținere.
Chiar așa, am nevoie de un caz să fie închis. Înțelegeți?
Acesta este numărul agenției
care se ocupă cu tratarea criminalilor de război din Washington.
Nu ai vrea să fii pe prima pagină din New York Times?
Minunat. Numai să ai grijă să-mi scrie numele cum trebuie, Frazier, cu Z.
Și păstrează pixul.
Ai făcut copii?
Te rog! Trebuie să ținem adevărații criminali închiși, domnule primar.
Vă mulțumesc pentru prânz.
Crime de război?
Ce are de gând de data asta?
- Ai terminat treaba? - Da.
Stai mai încet. Lasă-mă să-mi scot pistolul.
Keith Frazier. Dectectiv de primă clasă.
- Pardon. - Îmi pare rău.
- De ce nu ieși pe ușă?
Așa și o să fac. O să ies pe ușa aceea cu o grămadă de bani.
Nenorocitul!
Haide scumpule, se răcesc cătușele.